TASHMOO FÆNGSEL PENNSYLVANIA, 1989
- Hvad gør du ved Barnett? - Undskyld mig?
Hvad gør du ved Johnny?
Vend tilbage til din afdeling. Du kan ikke hjælpe din ven.
- Hvad? - John Barnett er død.
Nej, jeg hørte ham skrige.
Jeg sagde, John Barnett er død. Forstår du det?
Kom så, Crandall. Forsvind.
Der er ikke mere at se. Forstår du det?
PARANORMAL AKTIVITET
REGERINGEN BENÆGTER KENDSKAB
SANDHEDEN ER DERUDE
WASHINGTON DC NUTIDEN
Jeg fatter det ikke. Hvad har det at gøre med os?
- At røve en guldsmed er en forbrydelse. - Tak.
Jeg fik et opkald fra en fyr, jeg arbejdede med før. Han sagde, det var vigtigt.
Reggie. Reggie.
Mulder. Jeg hader, når du gør det.
Agent Scully, Reggie Purdue.
- Goddag. - Hvad er der sket her?
Bevæbnet røver skød ekspeditricen, da hun havde fyldt en taske til ham.
Har I fundet noget?
Ikke meget, bortset fra det her.
- Det får dig til at tabe vejret. - Hvorfor?
Jeg siger dig, Mulder, det får dig til at tabe vejret.
- Hvad er det? - Vent lidt.
Ser du, hvorfor jeg ringede?
- Hvad siger vidnerne? - Hvid mand, 1,80 høj, skimaske.
- Det er Barnett. - Ja, men det kan det ikke være.
Hvem er Barnett?
Det var min første FBI-sag.
Barnett begik bevæbnet røverier over hele DC og slap fra det. Han dræbte syv mennesker.
Der var en ekspertgruppe, som Reggie ledede.
Jeg var 28 og frisk fra Akademiet.
Jeg havde en teori om sagen. Reggie mente, jeg overdrev.
- Jeg overdrev. - Hvad var din teori?
At en, som var ansat ved et transportfirma, fortalte Barnett og pengesendinger.
- Jeg havde ret på en måde. - På en måde?
Vi anbragte falske fragtsedler hos firmaet for at lave en fælde.
Men Barnett var et skridt foran. Det var her, brevene begyndte.
- "'Fox kan ikke vogte over hønsehuset." - Smart, hvad?
- Fangede I ham aldrig? - Jo. Men ikke uden tab.
En agent døde, fordi jeg kludrede i det.
- Hvad skete der med Barnett? - Han undgik døden grundet en procedurefejl,
men blev dømt for samtlige røverier - efterfølgende domme, 340 år.
Dommeren lovede mig, han ville dø i fængslet.
- Tror du, han er undsluppet? - Nej, han døde i fængsel for fire år siden.
Er du sikker?
Jeg tog notits.
Er I venner?
Ja, jeg spiller golf med ham hver sendag.
- Hvad tror du? - Du kom med det for ti minutter siden.
Du falder af på den, Henderson.
Ti minutter er nok for dig - selvom jeg ikke ved det af personlig erfaring.
- Helt alvorligt, hvad tror du? - Okay, første indtryk.
Blækket er nyt, beskeden er skrevet inden for to døgn.
Kuglepen - men det vidste du.
Højrehåndet. Lad mig se.
Skrevet af en, som sidder ned. Nu blærer jeg mig.
Ja. Er det Barnett?
Jeg ville sige, det er ham.
- Men du er ikke sikker? - 95 procent.
Skriften er mere sjusket. Den opgående og nedgående streg er tungere.
Kunne den være kalkeret fra en af Barnetts gamle beskeder?
Måske, men så er det virkelig godt lavet.
- Tak, Henderson. Jeg skylder dig en tjeneste. - Tomme løfter.
Det er Barnett. Vi overvågede et pakhus i lufthavnen.
Men alt gik ad røven til, da Barnett tog chaufføren som gidsel.
Hvor er Mulder?
Der, han kommer bagfra. Barnett ser ham ikke.
- Han har frit sigte. - Ja. Han skulle have skudt ham.
- Men han kunne ikke. - Nej. Ikke med gidslet så tæt på.
Fordi sådan er reglerne ikke.
Det ville have reddet et liv, måske to.
Det røvhul Barnett begyndte bare at fyre løs.
- Så Mulder skød Barnett. - To gange, i skulderen og i hånden.
Men først efter Barnett havde dræbt chaufføren
og agent Steve Wallenberg.
Mulder tilgav aldrig sig selv for det. Du skulle have hørt ham vidne i Barnetts sag.
Det havde sikkert meget at gøre med Barnetts dom.
Jeg glemmer aldrig Mulder, der kom ned fra vidneskranken,
og Barnett, som vendte sig om og sagde, han ville få ram på Mulder.
Sandt at sige så ønsker jeg, Mulder havde dræbt Barnett i pakhuset.
- Hvad sagde Henderson? - 95 procent sikker på, det er Barnetts skrift.
- Hvad er det? - En kopi af hans dødsattest.
Afdødes navn: Barnett, John Irvine. Dødsårsag: hjertestop.
Dato: 16. september 1989.
- Det må være en dygtig efteraber. - Beskeden er skrevet i de sidste to døgn.
- Fingeraftryk? - Nej.
I fængslet havde Barnett tid til at planlægge det med nogen udenfor.
- Hævn fra graven? Et godt trick. - Han planlagde at tage hævn, ikke?
Jeg har lige talt med agent Purdue.
Viste han dig videobåndet?
- Du gjorde det rette. - Gjorde jeg?
Wallenberg havde kone og to børn. Drengen er stjerne på sit fodboldhold nu.
Havde jeg skudt to sekunder for, havde Wallenberg set sin knægt spille.
I stedet røver en død fyr guldsmede og sender mig digte.
Rigtig flot.
Sådan skal det gøres, Alec.
To, en, hut.
En jaget "Fox" dør til sidst
Jeg får ram på dig, dit røvhul.
Jeg har overvejet det. Jeg tror, nogen spiller dig et puds.
- Barnett sagde, han ville få ram på mig. - Ja, men han er død.
- Tilsyneladende ikke. - Kom nu.
- Mange ved, Barnett kom med den trussel. - Det er Barnett.
- Hvordan ved du det? - Jeg kan bare mærke det.
Alle de rygter om Spooky Mulder bekymrede mig aldrig rigtig.
Jeg tænkte, det bare henviste til, hvor paranoid du var.
Og nu?
Kan du huske første dag, du kom ind på mit kontor?
Du irriterede mig, bare jeg så på dig. Men så så jeg, hvordan du arbejdede.
Du var altid tre skridt foran. Det var uhyggeligt. Det sagde alle.
- Den historie har jeg hørt. - Måske burde du høre den igen.
Du svigtede mange i Bureauet. De havde store planer for dig.
Folk siger, Spooky Mulder er blevet pinlig, en belastning.
Hvad?
- Står nogen fra Bureauet bag? - Måske, måske ikke. Bare pas på.
Undskyld.
Det er lige blevet faxet. Det er et kopi af Barnetts testamente.
Ingen levende pårørende. Han efterlod, det han havde, til fangen, Joe Crandall,
og bad om, at hans lig blev kremeret.
Seks måneder efter hans død blev asken spredt langs Delaware Rivers bred
af en ansat ved krematoriet, som fængslet bruger.
Som jeg sagde, så spiller nogen dig et puds.
Dræbe en ekspedient for at give mig en besked? Så går man ret langt.
Han er ældre nu. Han har måske taget på.
- Hvor meget ældre? - Fem år.
Han kunne være forklædt.
Gå tilbage til pågældende dag.
Var det dit indtryk, at John Barnett fandt en pervers fryd i sine forbrydelser?
Sendte han dig ikke beskeder for at håne dig?
Jo. Jeg følte, han udfordrede os til at fange sig.
Som om han dræbte sine ofre, som om det var en del af legen.
Beskriv, hvad der skete, da I endelige fangede John Barnett.
Vi overvågede et pakhus i lufthavnen.
Vi vidste, at nogen, som arbejdede for pengetransporterne
fortalte Barnett om store pengesendinger.
Men vi havde ikke regnet ud, han ville være inde i vognen.
Det var derfor, Barnett kunne tage chaufføren som gidsel.
Med andre ord så brugte John Barnett sin medskyldige som gidsel?
- Ja, frue. - Og hvad skete der så?
Vi omringede Barnett og beordrede ham til at overgive gidslet og sit våben.
Og hvor var du på det tidspunkt, agent Mulder?
- Jeg var lige bag Barnett. - Med mistænkte i klart sigte?
Ja, frue.
Men du skød ikke. Hvorfor?
Nej. Det strider mod FBl's regler at bringe gidslet liv i unødig fare.
Og jeg troede, at Barnett ville give op uden flugtmuligheder.
Men hvad skete der?
Mistænkte, John Barnett,
affyrede sit våben lige mod gidslet.
Og vendte sig om og sigtede på Steve Wallenberg.
Og skød ham i ansigtet.
Tak, agent Mulder. Jeg har ikke flere spørgsmål lige nu.
- Han skød ham af lutter trods. - Vi protesterer.
- Vidnet skal forlade skranken. - Manden havde kone og to små børn,
og du skød ham uden tøven, uden samvittighed eller medmenneskelighed.
- Du burde dø som et dyr, dit røvhul. - Stop, jeg dommer dig for foragt for retten.
Ro i retssalen.
Ellers må jeg rydde salen.
Det her er provokerende for tiltalte. Jeg anmoder om, at det bliver streget.
Noteret. Juryen vil ignorere vidnets sidste bemærkning.
Jeg får ram på dig.
Jeg skal bruge udskrifter af alle variationer.
- Jeg har lige talt med fængslet. - Hvad har de fundet?
Nej, jeg ringede til dem.
Barnett døde af hjertestop, det står der på dødsattesten.
Jeg bad dem faxe hans sygejournal.
Han blev indlagt på fængslets hospital på grund af en infektion i højre hånd.
Der er ingen tegn på hjerteproblemer.
Faktisk blev han efter en lægeundersøgelse seks måneder tidligere erklæret sund og rask.
TASHMOO FÆNGSEL
Crandall, du har besøg.
Jeg får ikke mange besøgende.
- Kendte du John Barnett? - Ja, sir.
- Hvor godt kendte du ham? - Ret godt.
Han lod dig arve alt. Du må have kendt ham bedre end "ret godt".
Jeg plejede at skifte hans bandager, og vi... lærte hinanden at kende.
Er du klar over, at Barnett døde af hjertestop i 1989?
- Hjertestop? Hvor står det? - På hans dødsattest.
- Han er ikke død, vel? - Hvorfor siger du det?
Sidst, jeg så John Barnett, var i lokalet derovre.
Lægen skar hans dårlige hånd af med en kniv.
- Hvilken doktor? - Var det dr. Ridley?
Ja, det var ham.
Han sagde, Johnny var død, men jeg vidste, han løj.
- Han truede mig med en kniv. - Hvordan vidste du, Barnett ikke var død?
Jeg så ham kigge på mig.
Jeg så ham blinke.
Jeg glemmer aldrig de øjne.
FBI'S HOVEDKVARTER, WASHINGTON DC
- Hvad vil du gøre? - Jeg ved, hvad jeg ikke gør.
Jeg venter ikke på, at Barnett sender en sød besked til mig.
Du mener John Barnetts spøgelse.
Jeg vidste ikke, du troede på spøgelser.
Hallo?
Et øjeblik.
Det er til dig.
Fox Mulder.
- Barnett? - Jeg sporer samtalen.
- Du lyder overrasket. - Burde jeg ikke være det?
Det er ulovligt at optage en samtale, uden at den anden giver tilladelse.
- Siger de ikke det? - I nogle stater.
- Hvorfor tror du, jeg optager dig? - Af samme grund, som du sporer opkaldet.
- Hvilken stat er du i? - Den samme stat som dig.
Jeg stod ved siden af dig i kaffekøen i morges.
Det tror jeg ikke på.
Jeg er alle steder, du er.
Alle steder.
Jeg ejer dig.
Hvordan ved jeg, det er dig, Barnett?
Hvad sagde jeg til dig i retssalen?
- Tvivlede du nogensinde på mig? - Det ved jeg ikke. Hvad var det, du sagde?
Hvis du tror, du kan holde mig på telefonen med de her klodsede...
Efter alt at dømme er John Barnett død.
Det er dig, der er død, Mulder.
Fint. Jeg vil bare have bekræftet, at du er den, du siger, du er.
Vil du have bekræftelse,
så får du det.
Barnett? Er du der?
- Er han væk? - Ja, han vidste, vi sporede ham.
Var det Barnett?
John Barnett var fra New Hampshire. Han havde lidt accent. Hør her.
Fint. Jeg vil bare have bekræftet, at du er den, du siger, du er.
Vil du have bekræftelse, så får du det.
- Hvad mente han med det? - Det ved jeg ikke, men det er John Barnett.
Jeg er sikker på det.
Reggie, det er Mulder.
Hvad vil du? Det er midt om natten.
Klokken er kun 22.45.
Nå, men jeg sov.
Det ser ud til, at Barnett ikke er død alligevel.
Hvad nu?
En indsat sværger, han så Barnett i live, den nat, de siger, han døde.
Mulder, tag hjem. Få noget søvn.
Der er én ting, jeg ikke forstår.
Hvad er det?
Henderson sagde, at beskeden fra guldsmeden var skrevet af en højrehåndet.
Ja. Og?
Den indsatte sværger på, han så Barnetts højre hånd blive skåret af.
Reggie, er du der?
Reggie. Hvad foregår der?
Er du der? Hvad helvede foregår der?
Hvad er der sket?
Hvad sker der? Er du der?
Hvad fanden foregår der, Reggie?
Samtlige bomuldsfibre skal indsamles og analyseres.
Hvis det ingen spor giver, så gør det igen.
Hans kone døde af kræft for seks år siden. Han brød sig ikke om at tale om det.
Han skrev altid på en gådefuld roman. Han ville vise mig den, men gjorde det ikke.
Jeg tror, han var bange for, jeg ikke kunne lide den.
Jeg er nok den eneste i Bureauet, han stolede nok på til blot at spørge.
- Det gør mig ondt. - Bare jeg dog havde skudt Barnett.
Vi er stadig ikke 100 procent sikre på, at det er ham.
Begravelse for Fox' venner - så for Fox
Nyt blæk, lettere tværet ud.
Jeg må desværre sige, og jeg tager sjældent fejl,
at beskeden helt sikkert er skrevet af en højrehåndet.
Kan du se trykpunkterne i kuglepennes furer? De afslører alt.
Kan du se, om det er skrevet af en med en håndprotese?
Tja, fyren her - og jeg dømmer ud fra de skrå bogstaver, at det er en mand -
han har en ret flydende stil.
At dømme ud fra tryk variationerne i overgangene, har han god fingersnilde.
Det ser man ikke med en protese.
Tror du, det er den samme, som skrev den første besked?
- Tror du, han dræbte agent Purdue? - Ja.
Ved du, hvad jeg pludselig er kommet i tanke om?
Der blev aldrig fundet fingeraftryk på beskederne.
Hvis han havde handske på hånden, han skrev med, så vil den ikke være udtværet.
Hvad det så end betyder.
Jeg ledte lige efter dig. Hør her.
Ifølge lægeforening har dr. Ridley, som underskrev Barnetts dødsattest,
officielt ikke været læge siden 1979.
- Hvad mener du? - Hans tilladelse blev inddraget
for grov forskningsforsømmelse og misbrug af offentlige midler.
- Hvor står der det? - I Lægeforeningens blad.
- Hvilken form for forskning? - Børn med en sygdom, der hedder progeria.
Patienten her er en otteårig pige, der lider af fremskredet progeria.
Hun ligner en på 90.
Der er kun konstateret 100 tilfælde, så sygdommen er sjælden.
Men dødelig.
Nogle patienter når voksenalderen. Andre dør ved syv-otteårsalderen.
Hvad er dødsårsagen?
Videnskabelig set er det en hjerte- eller cerebral vaskulær sygdom, men faktisk
dør de stakkels børn af alderdom.
- Er det dr. Ridley? - Ja. I 1974.
Joe Ridley mente, han kunne forsinke den accelererede aldring.
Først virkede analyserne lovende, men så gik tingene for vidt.
Han ville eksperimentere på mennesker.
- Hvorfor fik han ikke lov? - Fordi han ikke opfyldte kravene.
Det var alt for hypotetisk og farligt.
Jeg kendte Ridley. Han var ligeglad med børnene. Han så dem som forsøgsdyr.
Den skrækkelige sygdom - progeria - så han som en vidunderlig chance.
Han sagde de her eksakte ord til mig: "En chance for at afsløre hemmelighederne."
Da de nægtede ham menneskeforsøgene, blev han rasende.
Ved du, hvad de kaldte Ridley bag hans ryg?
Dr. Mengele.
Hvordan mistede dr. Ridley til sidst sin lægelicens?
Han begyndte sine menneskeforsøg i al hemmelighed på ambulant basis.
Da vi opdagede det, lukkede vi for kassen og klagede til lægerådet.
Jeg er bange for, din kollega dr. Ridley er forsvundet fra Jordens overflade.
Ja. Selvom det rygtes, han tog til Sydamerika for at fortsætte sit arbejde.
- Man kan ikke omstøde aldring. - Ridley fandt en måde.
- Hør dig selv. - Han brugte fanger som John Barnett.
Det er jo science fiction.
Hvad havde du sagt til gensplejsning, dna og kloning for 20 år siden?
Måske er han ikke sidst i 40'erne. Barnett har fundet den perfekt forklædning: ungdom.
Jeg vil forynge ham nu. Vi starter med ti år.
Fem år mere.
Og tilføj 10 kilo.
Sunde 10 kilo.
Ridleys noter fra menneskeforsøgene hos NIH
indikerer, han ikke så aldring som uundgåeligt, men som en sygdom.
En sygdom, som kunne forebygges, endda omstedes,
ved at ændre de kemiske signaler, som udløser visse gener.
Men der er intet bevis på, at Ridleys arbejde gav resultater,
eller at hans teorier, selvom man håber det modsatte, har validitet.
Videnskabelige tidsskrifter hævder, at den form for genteknologi
højst er spekulativ og futuristisk.
Hvem er det?
Dr. Joe Ridley.
Hvis du virkelig er dr. Joseph Ridley, hvor har du så været de sidste fem år?
Jeg fortsatte først min forskning i Mexico,
men de sidste tre år har jeg været i Mellemamerika - Belize nærmere bestemt.
Hvad med Barnett?
Han er den eneste patient, der er tilbage, som overlevede eksperimenterne.
Hvad med dig?
Mit udseende bedrager.
Jeg har kun en måned tilbage, da jeg er ved at dø af en sjælden hjertesygdom.
Den samme sygdom, som dræber børn med progeria?
Det er rigtigt.
En uheldig bivirkning ved behandlingen.
Ved at bruge progerias genetiske komponenter
fik jeg omstedt aldringsprocessen på samme måde, som sygdommen fremskyndede den.
Samtidig blev mine patienter og jeg modtagelige for de samme lidelser
som et barn på seks eller otte, hvis han havde sygdommen.
Hvad med Barnett?
John Barnett.
Hvis jeg ikke afskyede manden, kaldte jeg ham måske min eneste triumf.
Er Barnett ikke ved at dø?
Kun hans øjne - som, af en eller anden grund ikke reagerer på genterapien.
Ellers synes John Barnett at trives.
Men hvordan?
Jeg ændrede Barnetts behandling.
Da jeg isolerede progeria-receptorerne, faldt jeg over noget uventet.
De samme gener, der vedrører myelinproduktion.
Stoffet, som isolerer neuronerne i kroppen.
Myelin findes ikke i de helt unge,
og ved at omvende aldringsprocessen fandt jeg ud af med Barnett,
at jeg kunne regulere produktionen af myelin.
Myelin er stoffet, der hindrer dig eller mig i
at regenerere en ny hånd, hvis vi fik den skåret af.
Skabte du en ny hånd til John Barnett?
Ikke helt.
Ikke en menneskehånd.
Jeg kunne ikke få cellerne til at dele sig eller opføre sig rigtig.
Jeg er bange for at spørge.
Hvilken slags hånd skabte du?
Der har været succes med arbejdet i London.
Ved at overføre celle molfogener fra en amputeret salamanderarm
tilbage til dyret
kunne de skabe et nyt lemme et andet sted på kroppen.
Men kun på salamanderne.
- Indtil John Barnett? - Ja.
Utroligt.
Mit arbejde har kostet mig dyrt.
Jeg er udstødt fra det videnskabelig forum.
Jeg blev kaldt dr. Mengele, dr. Frankenstein. Men jeg var ligeglad.
Fordi du vidste, at hvis dine teorier lykkedes...
Den, som ejer ungdomskilden, kontrollerer verden.
Da lægerådet kritiserede mig, kom visse sponsorer frem fra deres skjul.
En af dem var den amerikanske regering.
Finansierede de din forskning?
Det vil måske overraske dig, hvor højt op den beskidte hemmelighed går.
Jeg ved, hvorfor du kontaktede mig. Lyt, så skal jeg forklare.
Jeg er ikke stolt af den måde, sagen blev håndteret på,
men om man kan lide det eller ej, er John Barnett en kendsgerning.
Jeg ville ønske, agent Purdue var her til at værdsætte ironien.
Regeringen vidste, Barnett var i landet.
Du ved selvfølgelig, at Barnett stjal al Ridleys forskning.
Hvad Ridley ikke ved er, at regeringen forhandler med Barnett om at købe den.
Hvad vil han have?
En masse penge, immunitet, et fristed.
Får han det?
Han sidder med alle kortene.
Ved du, at det videnskabelige uhyre, I forhandler med, er morder?
Hans oplysningerne kunne ændre menneskets kurs.
Overvej mulighederne.
Det skal jeg gøre.
Hej. Det er Dana Scully. Læg en besked efter klartonen.
Afspiller beskeder.
Hej, Dana. Det er mor. Jeg ville bare sige hej. Ring til mig når som helst.
Okay, skat. Hej-hej.
Det er Cathy. Jeg håber, vi stadig kan mødes for min cellokoncert.
- Hvad er det? - Min private telefonsvarer.
- Eller det var det engang. - Og?
I morges hørte jeg nogen indtaste min kode og afspille mine beskeder.
I går aftes kunne jeg have svoret, der var nogen i min lejlighed,
men da Ridley bankede på, troede jeg, det måtte have været ham.
I morges fik jeg tjekket for fingeraftryk på den her, for jeg tog herhen.
John Barnetts venstre pegefinger er på undersiden af maskinen.
Din nye ven - Ridley.
Bliv ikke for glad for ham.
Han dør snart ligesom resten af dine venner.
Resten af mine venner?
En efter en.
Så klog er du ikke.
Du tvinger mig ikke til at bevise det igen, vel?
Nå, pyt. Det er snart din tur alligevel.
Men den chance får du ikke.
Ikke det?
Hvem skal skal stoppe mig?
Det her er de fries land.
Nå, men jeg ville bare sige hej.
Farvel.
Så længe.
Hvad ved Barnett om dig ud fra dine beskeder?
At mor ringede til mig uden grund, og at jeg skal møde en veninde i morgen.
Hvor?
JANIE TAYLORS KONCERTSAL WASHINGTON DC
Vi er lidt hæmmede,
for vi ved ikke præcis, hvordan Barnett ser ud.
Se på alle ansigterne. Lær dem at kende. Især øjnene.
Der er et skematisk tegning over teatret. Der er seks indgange for og fire bagi.
Hvis han kommer, finder han Scully, så vi slipper hende ikke af syne.
Vi har to timer. Lær stedet at kende ud og ind.
Vi affyrer ingen skud, hvis vi kan undgå det. Vi vil fange ham i live. Okay?
Hvordan har du det?
- Det er første gang, jeg er målet. - Lad os sørge for, det ikke bliver sidste gang.
Pistol.
Ned.
Undersøg hende.
Tilbage, Mulder. Hold kæft.
Tilbage.
Det der kan du lige så godt glemme.
Bare lad hende gå.
Skyd bare. Værsgo. Skyd, Mulder.
Hvad er du bange for?
Er det forbudt?
I skal bruge mig i live, ikke?
For jeg er den eneste, som ved, hvor forskningen er.
Så jeg kan skyde hende, og så bliver du bare nødt til at leve med det, ikke?
Hold kæft.
Hvad siger du, Mulder? Ligesom i gamle dage.
- Tilkald en ambulance. - Det gør jeg.
Kan du høre mig? Det er okay, Scully. Der er en ambulance på vej.
Rolig. Er du okay?
Du skal ikke bevæge dig.
Hvor er de?
Kan du høre mig? Barnett?
Hvor skjulte du det?
- Hvordan har du det? - Som om jeg er blevet sparket i brystet.
Kuglen gik gennem otte lag Kevlar. Du er heldig at være i live.
- Hvad med ham? - Tre specialister fløj hertil for at redde ham.
Ham i det grimme jakkesæt er nok fra CIA. Han har forsøgt at tale med ham.
- Er Barnett ved bevidsthed? - Ja, men han er tavs.
Jeg ved, du ikke fulgte reglerne.
Det siger meget om reglerne, ikke?
Barnett. Kom så. Hvor er papirerne?
Livstegnene svigter.
Hent pladerne.
Giv ham stød nu.
- Han er ingen puls, intet. - Hold afstand.
Han døde.
Det røvhul tager forskningen med sig i graven.
Hvor tror du, den er?
Hvem ved? Hvis Barnett ikke ødelagde den, kunne han have gemt den overalt.
Hvilket er væmmeligt ironisk.
Viden, som kunne ændre menneskehedens kurs,
er begravet på en mark et sted,
eller ligger i en bankboks et sted og bliver gammel ligesom resten af os.
Hvis han ikke ødelagde den, er der nok nogen, som finder den.
Og når de gør, fik han måske ikke hævn fra graven,
men jeg tror ikke, vi har hørt det sidste fra John Barnett.
Visiontext tekster: Christina Mohr
DANISH